Subtitolat per Josep Maria 18. http://barcino.info/CodiLyoko
Encara segueixes dormint, Stern?
Ľentrenament de karate és ďaquí una hora!
Haig de recordar-te que aquesta tarda n’hi ha una competició de karate!
Només per si ho havies oblidat.
İ no arribis tard! Tot ľequip compta amb tu.
Ei, com a mínim espero que vinguis.
En Jeremie té raó, hem de tornar a Còrtex.
Sí, sobretot ara que sabem que el sistema dissenyat per en Tyron és diferent al de Lyoko.
Necessito més dades per a poder fer un virus que sigui efectiu.
Però… com ho fareu amb el tallafocs?
Crec que podrem. He fet un programa que ens permetrà desactivar-lo i concedir-nos ľaccés a les dades.
He acabat un programa que ens permetrà desactivar-lo i concedir-nos ľaccés a les dades.
Uau, ets molt bo, Einstein!
No vull semblar pessimista, però què farem amb aquestes criatures negres?
Et recordo que ľúltima vegada vam ser desvirtualitzats en un parell de segons.
És cert. Mai a la meva vida no he vist unes coses tan ràpides i perilloses.
És perquè no coneixeu ľOdd Della Robbia. Amb un parell de ﬂetxes làser ja és suﬁcient.
Bé, ens veiem després de les classes a la fàbrica.
Perdoneu-me, però serà sense mi.
Per què? Tens por a aquests monstres negres?
Si vols et presto la meva espasa.
Tinc una competició de karate.
No puc abandonar els meus companys.
İ què passa amb nosaltres?
Realment ho sento. Haig de marxar.
Pareu! Pareu!
Està malament. Està molt malament.
Què esteu fent?
Sembleu robots! Sempre el mateix atac. Heu de ser imprevisibles.
No sou màquines!
Com jo, per exemple. M’estimo més no parlar-ne,
però quan vaig estar a Birmània tenia 15 homes furiosos davant meu i vaig haver de ser imprevisible!
Bé, hauria acabat com a menjar de gos en llauna.
Bé, em posaré en el teu lloc.
Vinga, Stern, ataca’m!
Què?
He dit que m’ataquis!
Això ha estat imprevisible.
Bé, considerant que la densitat del gas és igual a la massa molecular dividida per…
Com ťha anat ľentrenament?
Estàs empipat amb mi?
Per què?
Perquè no aniré amb vosaltres.
Oh, no, no et preocupis! Ho entenc.
İ els altres?
No et preocupis, canviaran ďopinió.
No és sorprenent perquè haig de recordar-vos que ľhidrogen amb heli és el gas amb menor densitat.
El llangardaix verd de la Mesopotàmia pot esperar les seves preses durant hores.
El color del seu pèl canvia depenent on hi està.
Emm… Estava… pensant en… noves estratègies de combat. Jo…
Volies dir-me alguna cosa?
Bé, en realitat, no em trobo gaire bé. No crec que pugui estar a la competició.
Què? Estàs de broma, Stern?
Si no véns, ľequip haurà de retirar-se.
No, no, no, no. Tot això està al teu cap.
És psicoso… psico… psicolumo... İgualment, està al teu cap.
Noi, has de buidar la teva ment. İ ràpid. M’has sentit?
Et vull al gimnàs en bona forma ďaquí una hora!
Molt bé, estaré allà.
Abans ďatrapar la seva presa, el llangardaix de la Mesopotàmia el llepa per un instant.
İ de sobte, arranca el seu cap.
Encara que sé que sóc pesat, us vull dir que aneu amb molt de compte al nucli de Còrtex.
Sí, Jeremie, ťhem entès. No tocarem res i deixarem tot en ordre.
Odd, això va de debò! No sabem si aquestes coses les envia en Tyron o el XANA.
A qui ľimporta qui les envia? Anem a estomacar-los.
Tens raó, els estomacarem!
És això el que més vull dels nois, sempre tan delicats.
Escanejo ľOdd.
Escanejo en William.
Virtualització!
Ei, noies, gairebé ens feu esperar!
No cal tant pànic, estimats músculs! Els cervells ja estan aquí!
No m’ho puc creure, sóc jo qui fa aquest tipus de bromes!
Bé, nois, és el moment de la veritat.
Ja no és hora de dubtar.
A partir ďara, només importa una cosa:
ľolor del tatami i la mirada del vostre oponent.
Però això són dues coses.
Als vostres móns són dues coses.
Al meu només és una cosa.
On estava? Ah, sí, en els ulls dels vostres oponents. El primer que abaixi la mirada perd.
Això és semblant als gripaus que jo vaig veure a Botswana.
Us ho explicaré en un altre moment, però és exactament el mateix.
Ah, Stern, estàs amb nosaltres?
Sí, sí.
Bé, això espero. Tots comptem amb tu.
Nois, quan penso en això, no puc creure que ľUlrich ens hagi deixat així.
Estic ďacord, ha estat molt inesperat de part seva.
Espereu! No tenia opcions! Sigui quina sigui la seva elecció, no podem deixar que sigui infeliç.
Què faríeu vosaltres?
Què creus?
Bé, però si el senyor Stern prefereix guanyar una medalla abans que salvar al món, aquesta és la seva elecció.
Tots tenim una prioritat.
Còrtex a la vista.
Ho entens, Stern? Pren-te el teu temps.
Està bé?
Només observa, com una mangosta desaﬁant una cobra.
Molt bé, inicio procés ďaterratge.
Transferint.
Bé, fem com sempre? Sóc jo qui condueix aquesta mega-cosa amb rodes?
Genial!
Bé, tot bé per ara. El superescàner no ha detectat cap presència del XANA.
Genial! Cordeu-vos els cinturons, això se sacsejarà una mica.
Llestos? Ja!
— Enderrocat! — Ets genial, Ulrich.
Que bé! No has escoltat res, però això també és efectiu.
— Victòria per a ell! — Sí!
Realment podria conduir això amb els ulls tancats.
Compte, nois! Taràntules a les 6 en punt.
Ah, per ﬁ una mica ďacció! Ja m’avorria!
Què passa? Què collons és això?
İ ara què fem?
No he dit la meva última paraula.
Jeremie, digues alguna cosa! No serem capaços de jugar a les bitlles més temps!
Ho sé. Ľescut del Megapod ha rebut masses trets. Crec que hauré de redireccionar una mica ďenergia.
Però no tenim temps, Jeremie!
Sí, ara no tenim opció.
Agafeu-vos!
Atura’t!
El vostre capità us agraeix per haver elegit “Aerolínies Còrtex”. Lamentem les turbulències.
Você é demasiado previsivel, Stern!
Ets molt previsible, Stern! Pot anticipar tots els teus moviments. No tens un robot davant teu.
És tot.
Ľequip blau ha guanyat la ﬁnal.
Bé, Stern! Això sí ha estat ser imprevisible.
Estic una mica desconcertat. No hi ha comitè de benvinguda.
Puc assegurar-te que no diries això si no haguessis estat aquí ľúltima vegada.
Bé, és el moment de la veritat, Jeremie. Veurem si el teu anti-tallafocs treballa.
Bé, Jeremie, funciona!
Ets un geni.
Eh… Geni? Això és un gran tallafocs, Einstein.
No pot ser!
Molt bé, veniu aquí.
Menja’t això!
Molt bé, sembla que no serà fàcil.
İ ara voldria entregar aquest trofeu al valerós capità de ľequip blau:
Ulrich Stern!
On és ľStern?
Però què són aquestes coses? Contraresten tots els nostres atacs!
Atenció, Odd! Has perdut 30 punts de vida.
Com estan?
Enmig ďuna batalla i això no va gaire bé.
Me’n vaig als escàners.
És inútil. Sense el Megapod no arribaràs mai al nucli de Còrtex.
Això se’ns ha posat difícil.
No podran resistir més.
De cap de les maneres!
És una bogeria! No tenen res a veure amb els monstres del XANA!
No se sap mai quan ťatacaran!
Són imprevisibles…
“Sembleu robots! Sempre el mateix atac. Heu de ser imprevisibles.”
“No sou màquines!”
Jeremie, aquestes coses… No són pas monstres programats. Són éssers humans!
Éssers humans?
Yumi, William, ens equivocàvem!
No esteu lluitant contra màquines, lluiteu contra avatars virtuals, com nosaltres!
Heu de canviar ľatac.
Per a desestabilitzar-los heu de ser imprevisibles.
Conﬁeu en mi.
Són molt ràpids, no podrem fer-ho!
Sigueu més inteŀligents que ells! No oblideu que sou un equip!
William, super fum!
— Sí, un menys! — Sí! — Sí!
Bé, seguiu així!
No!
Yumi, no ha acabat, els pots vèncer!
No puc, Ulrich, és impossible!
Tranquiŀlitza’t. No pensis en res. Conﬁa en els teus instints.
Ara ťenviaré la teva nova arma.
— Sí! — Sí!
Genial, Yumi, només queda un!
Es mou cap a mi.
Ets més forta que ell! No vagis on ell ťespera, destrueix-lo!
Sorpresa!
— Sí! — Sí!
He dubtat, però ets el millor!
Tenies raó. Òbviament, aquestes coses són éssers humans.
Tot el que has de fer és ﬁnalitzar el treball, Yumi!
Genial, està baixant-se!
Has estat increïble!
Gràcies pels teus consells. Sense tu no ho hauria aconseguit.
Ah, per cert, i la teva competició?
Va ser… quelcom instructiu.
He aconseguit extreure algunes imatges.
Què collons és això?
Ara estem segurs. En Tyron és qui envia aquests… Ninjas.
Sí. Serà difícil lluitar contra ell.
Aquest enemic és molt més perillós que el XANA.
La vídua negra de la Patagònia mai dóna una oportunitat a la seva presa.
Aquest escarabat infeliç no té escapatòria.
No deixis que ho faci, petit escarabat! Defensa’t! Sigues imprevisible! Mostra-li que ets tot un home!
Estan transmetent coses estúpides a aquesta hora.
Què… què volies dir-me alguna cosa?
Sí, et volia donar les gràcies per tots els consells que m’has donat.
Han estat molt útils.
Bé, això és normal, Stern. Aquest és el meu treball.
De totes maneres…
Tinc això per a tu.
Estaria molt complagut si ťho quedessis tu.
De debò?
És molt bo de part teva.
İ doncs, ens veiem demà a ľentrenament de la tarda?
Molt bé.