Subtitolat per Josep Maria 18. http://barcino.info/CodiLyoko
Aelita? N’hi ha una torre activada a Lyoko. El XANA ataca!
— Sí? — Ulrich? Heu de venir ara. N’hi ha una torre activada a Lyoko. El XANA ataca
Molt bé, ara venim.
Vinga, desperta, Bella Dorment! Tenim una emergència!
Deixa’m una mica més, si us plau!
Yumi, ens veiem a la fàbrica, ďacord? Troba’t amb en William.
Ah, aneu amb compte! És probable que hi hagi un espectre pel voltant! Ens veiem.
ĽAelita, la Yumi, ľOdd, ľUlrich, en William… Bé.
Bé, el camí és lliure.
Sssst, ens descobriran!
Però a aquesta hora?
Em refereixo a un espectre, no a… Compte!
No m’ho puc creure, en Jim fent Tai Chi!
No crec que els espectres practiquin això.
Què és això?
“Conﬁdencial. Si vols saber més quant als teus pares, ens veiem ara a ľErmita.”
Aquest atac del XANA és molt estrany.
Tu ho has dit, Einstein. Atacar a aquestes hores no és normal.
No està utilitzant una, sinó dues torres. Es van alternant entre elles.
Probablement per no poder-les desactivar.
El XANA no és estúpid, si una torre està desactivada, no es pot entrar-hi.
Per sort, podria veure els moments en què estan activades al mateix temps. Però no serà gaire.
Dius que només podrem desactivar-les al mateix temps?
Exacte. Només veig una solució, dividir ľequip.
Dos a les muntanyes i dos al desert, oi?
Un moment! Només som quatre, falta algú… On és ľAelita?
La trucaré ďaquí una estona, però no la espereu. Heu ďanar ara.
Sí, Jeremie?
No, no et preocupis, ja vinc.
De pressa, ďacord? El XANA està fent un atac una mica estrany. Crec que hi ha més ďun espectre al voltant.
Aniré amb compte, ho prometo.
Això és.
Violetes i lliris, les ﬂors preferides del meu pare.
Hola! He escoltat el teu mòbil, passa alguna cosa?
Sí, hi ha una alerta.
İ per què no m’ho haveu dit?
Pren-ťho amb calma, Laura. Has vist ľhora? Sembla que en Jeremie se n’ha oblidat.
Eh, puc anar amb tu al laboratori?
Vés-hi tu, abans haig ďacabar una cosa.
Molt bé, ens veiem.
Ei, anem junts?
Molt bé.
İ… İ què passa amb mi? Faig pudor, o què?
Transfereixo la Yumi.
Transfereixo ľUlrich.
Sembla que anirem junts, soci.
İnicio procés de virtualització.
Escanejo la Yumi.
Escanejo ľUlrich.
Virtualització!
Yumi? Ulrich? Teniu el superplat i la moto.
Estàs bé, Ulrich? Has escoltat alguna cosa?
Sí. És el silenci. Em fa sentir tan bé…
No creus que has estat massa dur amb ľOdd? Se’l veia estressat.
Jo diria que més aviat empipat. Vinga, anem. Em trobo tranquil.
La torre està al nord-nord-oest.
Molt bé, ja venim.
M’encarregaré ďenviar ľOdd i en William a ľaltra torre.
Escanejo ľOdd.
Escanejo en William.
Virtualització!
Espereu un minut! Haig de programar la planxa.
Molt bé, mentrestant caminarem.
Digues, què creus que ens passarà quan no tinguem més codis?
Primer: jo no tinc codis.
Segon: quan estiguis aquí, oblida’t ďaquests problemes, ďacord?
İ per acabar, necessito un company eﬁcient. No un xerraire.
Jo, un xerraire?
Si no ťhas assabentat, aquuesta missió no tracta ďun tros del pastís.
Has de ser bo per una vegada, et demano massa?
Una vegada? A què et refereixes? Sempre sóc el millor!
Odd, la teva planxa ja està a punt, i està preparada per ľacció.
Crec que ťhauré ďensenyar a utilitzar-la.
El què?
Pensa-ho, quan perdi els meus codis, no em trobaré bé com per no anar a Lyoko mai més.
İ què?
En aquest cas, algú haurà ďutilitzar la meva planxa.
Espera, no només la planxa! També tota la resta!
Li donaria la meva videoconsola a ľUlrich i la meva roba bruta a la Yumi.
Ella sabrà què fer-ne amb això. İ per ľAelita…
A la vida estan els que parlen i els que actuen. M’entens?
Nois, què esteu fent? Us recordo que la torre està cap al sud.
Ei, William, espera! Digues com ho has fet! Dos blocs ďun cop!
Hola, Jeremie.
Laura?
Qui ťho ha dit?
ĽAelita. Sembla que ťhas oblidat ďavisar-me.
Encara no ťhe posat a la meva llista ďemergències. Ho sento. Però què fa ľAelita? Per què no és amb tu?
No ho sé, se la veia estranya. M’ha dit que tenia un assumpte a fer.
Hi ha algú aquí?
Ei, hi ha algú aquí?
Aquí, Aelita.
Qui ets?
Ľhas deixada sola?
Tranquiŀlitza’t, Jeremie. He vingut a ajudar-vos, no per sentir com em reganyeu.
Perdó. Però ja ho saps, els altres són a Lyoko. Què passaria si un espectre la troba i ella no es pot defendre?
Porta ľUlrich de tornada, ell la protegirà.
No puc. El XANA està fent un atac estrany i necessito a tots a Lyoko. No puc marxar.
Encara que…
Tu podries prendre el comandament.
Perdó?
Haig de saber si ľAelita està bé. Podries prendre el meu lloc?
Gràcies, Jeremie, no et penediràs.
No m’ho puc creure, estic al càrrec ďun superordinador quàntic!
Espero que no estigui ple de monstres, serà millor que ens donem pressa.
Mira! La torre va activant-se i desactivant-se.
İ com ho farem? Com sabrem quan les dues torres estiguin activades al mateix temps?
Què dius, Jeremie?
Crec que no ho sé.
Eh, Laura? Què fas aquí? On és en Jeremie?
De moment, ľestic reemplaçant. Està preocupat per ľAelita, vol buscar-la.
Em sorprèn que ťhagi deixat prendre el seu lloc.
Ell ho ha pensat.
Bé, si ho he entès bé, us haig ďajudar a desactivar aquestes punyeteres torres intermitents, oi?
— Sí. — Ulrich?
El primer que cal fer és sincronitzar-vos amb els altres.
Prepara’t.
Odd? William? M’escolteu?
Sí, Laura. De fet ťhem escoltat des del començament.
Se’m fa estrany escoltar la seva veu en comptes ďen Jeremie.
Bé, nois aﬁcionats, digueu-me: la vostra torre també està intermitent?
Ei, jo no sóc un aﬁcionat!
Sí, també està intermitent. De totes maneres, és molt estrany.
Em sorprendria si pogués resoldre un problema tan difícil. No és tan bona com en Jeremie.
Entrem-hi per a descobrir-ho.
He canviat ďopinió. La Yumi tindrà la meva planxa i tu la roba bruta.
Aelita?
Ho sento, però és una emergència.
Contrasenya…
Bingo!
“…Ens veiem ara a ľErmita.”
Oh, no, Aelita!
Eres tan alegre de petita…
Sempre estaves amb el teu ninot. Te’n recordes?
Ľolor de les ﬂors ťagradava. Et vas posar molt trista a ľhivern quan se’n van anar.
Què ha estat això?
Laura? El XANA ha posat una trampa a ľAelita. Heu de desactivar la torre ara. De pressa!
Molt bé.
Acabo de parlar amb en jeremie. ĽAelita està en perill, és ľobjectiu del XANA.
És ľhora de ľacció. Però què penses fer amb les torres?
Tinc un pla, però abans vull veure una cosa. Doneu-me un minut.
Canvien molt ràpid. No puc saber en quin moment entrar-hi.
Vés, intentem-ho.
El XANA és un programa ďinteŀligència artiﬁcial. İnteŀligència artiﬁcial, és clar.
N’hi ha un patró, unes espècies de seqüències de moviments repetitius ďencesa i apagada de les torres.
İ el teu somriure, mentre dormies a ľherba, era tan dolç…
Recordo com el teu cabell es movia amb el vent. Ľacariciaba amb la punta dels meus dits.
Tenia por de despertar-te.
No pot ser… Mama?
Ei, nois, n’hi ha un patró!
No ho entenc, senyora Einstein. El teu pla està en un llenguatge incomprensible?
Espereu! Primer haig de trobar el patró.
No esperaré aquí ﬁns que el XANA converteixi ľAelita en un vegetal.
Hi vaig!
Surt ďaquí!
Quan ťhe dit això ďactuar en comptes de parlar no em referia a córrer sense pensar!
No estàs mai satisfet!
Sóc jo. La teva planxa, per exemple. No és tan dolenta malgrat tot.
Estàs de broma, sé que no ľutilitzaràs mai.
De totes maneres, ja és massa tard. He canviat ďopinió, la conservaré.
Quina llàstima.
Just al blanc!
És un espectre, Aelita, és un espectre!
Espera! Què coi estàs fent?
El XANA ťha enganyat amb un espectre, Aelita!
Compte, Yumi!
De pressa, Laura, ens estan atacant!
2… 3… 5… 7… 11… Això és, he descobert el patró!
El XANA utilitza nombres primers, ja sabeu, 2, 3, 5, 7, 11…
No en sé tant com per a seguir-te.
El XANA activa una torre, després ľaltra. Un i un sumen 2, ďacord?
Després que ambdues torres es desactivin en un segon, igual que els interruptors, primer una, després ľaltra, i es repeteix.
Això ens dóna 3 interruptors, i així successivament ﬁns arribar a 11.
Aquí ve la part interessant. Després de ľ11, es reinicia la seqüència sencera i la torre queda activada durant uns segons.
Això us dóna el temps necessari per entrar-hi.
İncreïble, Laura, estic impressionat! Ho has fet millor que ľEinstein!
Gràcies, Odd.
Tindreu un petit avantatge durant 13 segons. Per aconseguir-ho heu de fer una sincronització exacta.
İ vaig veure el signe del XANA en els seus ulls. Què més vols que et digui?
Menteixes. És la meva mare, estic segura.
Si fós un espectre, per què no ha anat a perseguir-me quan m’has tret fora ďallà?
İ quan em va tocar, hauria ďhaver sentit alguna cosa, però no vaig sentir res.
No sé que dir-te, Aelita. Aquest espectre és diferent als altres.
O potser dius bajanades.
Vols evitar que la vegi una altra vegada?
Si ťimportés la nostra amistat, em deixaries veure-la.
No hi ha manera.
Ei, espera!
5, 7, 11… Ara, ara, ara!
Corre, no et preocupis per mi!
Ara jo m’encarrego de vosaltres.
Amor meu, on eres? Vine aquí.
Aelita!
No!
Mama?
Tot és culpa teva, ťodio.
No era la teva mare, Aelita, era un espectre.
El XANA és un enemic terrible. Ens envia trampes.
İ utilitza els nostres secrets.
Però no estàs sola, em tens a mi i els altres.
İ saps què? El XANA només és un programa, pot tenir els seus errors.
El derrotarem, ťho prometo.
Has perdut molts codis.
Amb aquest atac, el XANA ara té un 80% de poder.
Això és dolent, molt dolent.
Un altre 20% i controlarà la xarxa sencera.
És culpa meva, he estat tan estúpida…
No és culpa teva, creies que era la teva mare.
Podria haver-li passat a qualsevol de nosaltres, tu ja ho saps.
No et preocupis, som amb tu, no estàs sola.
Ho sento, he estat molt dolenta amb tu.
No et preocupis.
Laura!
Gràcies.